- Far. Vi ramte den. - Nej, vi gjorde ej. Kom nu.
- Hvor er den? - Derhenne. Kan du se den?
Kom nu. Derhenne. Gå bagom den.
- Jeg har den. - Xan, her. Her!
Sæt dog farten ned!
Hvordan er du havnet her? Se, hvor den ryster.
- Den er nok faret vild. - Kan du se dens mor?
Nej... du har nok ret. Kom her med dig. Tag den.
Hej med dig.
Den er nok sulten.
- Hvad laver du? - Nu skal du bare se løjer.
Isen i her. Blomsten på toppen. Sutteflaske.
Velbekomme.
- Den er en hidsig krabat. - Værsgo.
Den drikker.
Ansigtet... de sorte aftegninger. Du ved, hvad det betyder.
- En gepard. - Ja.
Verdens hurtigste dyr. Fra 0 til 60 på 2 sekunder.
Den er hurtigere end din Porsche.
- Skal vi beholde den? - Ja.
Hvorfor ikke? Hvor skal den ellers være?
Men vi kan ikke have den for evigt. Du kan heller ikke være hos os altid.
Den skal tilbage en skønne dag.
Mor, mor!
Få det væk!
Mor, det har taget far. Det er et monster. Kom nu!
Xan...?
Hold op med at flå i mig, dit bæst... hejsa.
- Se, hvad vi fandt. - Hvem er det?
- Det var tæt på. - Ikke tæt nok.
Jeg var nær blevet flået i småstykker.
Se, hvad vi fandt.
Dens mor må være knust over at have mistet den.
- Hej, smukke. Hos dig eller mig? - Far.
Xan!
Har jeg ikke sagt, du ikke må lære den frække sætninger?
Vent... vent!
Nu.
Når man giver nogen i Afrika et navn får man ansvaret for vedkommende.
Et godt navn skal rumme de vigtigste egenskaber -
- og lede dem i retning af et bestemt liv.
Jeg prøvede navne som Fuzzy, Spots og Speedy, men ingen hang ved.
Da han blev en del af vores dagligdag lærte han alt på gården at kende.
Jeg tror, han begyndte at føle, at det også var hans sted.
Så fandt mor på Duma, som betyder gepard på swahili.
Vi syntes, det lød godt, så vi fik ansvaret for Duma.
- Hvor hurtigt kan den køre? - Det skal du ikke tænke på.
Først skal du lære at starte den. En smule benzin.
- Er det gearene? - Et ned og fire op.
Tag fat i den... giv så slip. Kom bare.
Sådan. Kan du mærke det? Kunne du lide det?
Vent lidt. Vil du gerne køre hurtigt nu? Prøv igen.
Slipper du for hurtigt, hopper den.
- Den er stram. - Træk den til siden.
Sådan... en mere. Stram den.
Det er utroligt, hvad man kan med balletråd.
Bliv ved. Kom så!
Far!
Det virkede umuligt, at der kunne være sket min far noget slemt.
Før han blev syg, kunne intet stoppe ham. Han så lyst på alt.
Mor og jeg passede gården, mens far var på hospitalet.
Lægen sagde, han kom sig hurtigt, og at det nok skulle gå.
Kom nu, Duma. Giv den så gas.
- Det er 50 km/t. - Kom så, Duma.
Se lige det løb.
Kom så, Duma.
Nu kører vi 60. Han overhaler os. 70 nu.
Der røg min hat.
80... 90.
100!
Af for meget kærlighed til livet. Frigjort fra håb og frygt.
Takker vi med taksigelser. De guder, der måtte findes.
Hold pause efter hver linie.
Læs det, som om du synger en sang. Lyden af ordene er melodien.
At intet liv varer evigt. At døde aldrig genopstår.
At selv den trætteste flod. Finder vej ud til havet.
Mor...
Undskyld.
- Er der plads til mig? - Ja, far.
Vi må snakke om vores ven. Han er næsten voksen.
Vent lidt. Han er næsten for gammel til at klare sig derude.
Han skal leve det liv, han blev født til, så han skal tilbage nu.
- Han har ikke lyst til at være vild. - Det kan du ikke beslutte for ham.
Han er et vildt dyr.
Han ved, han er vild, uden at han egentlig ved det.
Det ligger i hans knogler og blod.
Som et minde.
Ligesom jeg ved, at jeg hører til her på Bedstefars farm.
Men der er næsten ingen geparder tilbage. Hvor skal han tage hen?
Vi er her, ikke? Og hele vejen derop...
Vi fandt ham her, og mod nord og vest er der bjerge.
Little Valley... floden... masser af springbuk og gazeller.
Et paradis for katte. Jage, nedlægge og bide. Hvor svært kan det være?
Jage, nedlægge og bide.
Vi to kører ham derop i næste uge.
Vi camperer i det fri og fisker lidt. Det bliver dejligt. Vi tager afsked.
Hvad er der sket? Hvor er far?
Xan... Vi er nødt til at ændre nogle ting.
- Jeg må bortforpagte farmen. - Vi skal stadig bo i huset, ikke?
Nej, vi flytter ind til byen og bor hos tante Gwen et stykke tid.
- Jeg må finde et job. - Hvad med Duma?
Duma får et nyt hjem i et reservat, hvor han kan løbe rundt.
Jeg må sørge for os, og det kan jeg kun ved at...
Det var ikke fars ønske.
Xan!
Din far og jeg talte om det. Det er vores eneste valg.
Det eneste fornuftige.
Jeg ved, det er slemt, og at det ikke bliver let.
Men vi klarer det, hvis vi holder sammen.
- Tak, fordi du vil have os boende. - Tænk ikke på det.
Der kommer en mand fra reservatet om et par dage.
Xan, vent.
I dag skal du bare sondere terrænet.
De børn ved ikke noget, som du ikke ved.
For at vinde skal man have lidenskab og brænde for det.
- Mine herrer, dagen er reddet. - Hvad er I så? Vindere eller tabere?
- Vindere. - Igen. Vindere eller tabere?
Nemlig. Bombardement. En træffer og man er ude.
Jeg henter lige Xan. Bare rolig. Han er sød.
Hejsa, morgenmad.
Vovse!
Der er mange teorier om, hvordan egypterne byggede pyramiderne.
Nogle mener, at de brugte slaver eller ukendte maskiner.
Jeg tror, de brugte vand. De kunne have gravet kanaler -
- og flyttet de store tunge stenblokke med reb.
- Unge mand, hvor skal du hen? - Derud.
Ingen forlader lokalet uden min tilladelse.
Må jeg få ro i klassen!
Duma...?
- Duma, er du herinde? - hvem er Duma?
Er det din bøsseven? Giv mig dem der.
- De er mine. - De er meget fine.
- Min far gav mig dem. - Nu skal du give mig dem.
Eller betale for at lade dig beholde dem.
Løb!
Godt klaret. Kom, Duma.
Ned!
Xan!
Kom her, min ven. Lad os komme væk.
Vi skal gå langt... gå hjem, som far sagde.
Vi startede her... og kørte herop.
Det må være saltsletterne.
Vi skal langt endnu. Skal vi fortsætte?
Ja, det mener jeg også.
Det måtte jo ske før eller senere.
Men jeg håbede på senere.
Ved du overhovedet, hvad det vil sige at være vild? Det anede mig.
Hvad har du gang i? Hvad laver du?
Kan du høre mig?
Jeg skal sydpå. Er det et problem?
- Ja, vi skal vestpå. - Vi...? Du og hvem ellers?
Min ven og jeg.
- Har du noget vand? - Måske.
- Hvad har du? - Motorcyklen. Du kan køre med.
Du er tørstig, ikke?
Hov-hov! Jeg sagde ikke, at dyret måtte få.
Der er ikke nok.
- Virker den tingest? - Hvis man har benzin.
- Opuno Kjadi Ripkuna. Og dig? - Xan. Tak for vandet.
- Hvordan endte den bushbaby her? - På samme måde som mig.
For mange fejltagelser... Mashaka... ballademager.
Ved du, at der er en stor flod? Den er fem dages gang herfra.
For at nå frem må vi have mad, så hvem af dem?
- Hvem af hvad? - Hvem skal vi spise først?
Hvis vi skal overleve, så må vi spise dem.
Bare rolig. Vi har et par dage, før vi skal træffe beslutningen.
EFTERLYST
- Forklar ideen for mig. - Skaf mere brænde.
Din kat skal ikke glo sådan på mig. Hvor har du de ideer fra?
- Min far lærte mig det. - Din far...? Vent på mig.
Vis mig, hvad du vil lave.
- Sæt den op. - Kors i hytten.
Skynd dig.
Hold fast.
Kors i hytten.
Xan, kig. Sig farvel, Xan.
- Farvel, flyver. Goddag, flod. - Til højre.
Vi overlever.
- Vi behøver vand. - Bare rolig. Vi finder det.
Hvad sagde jeg?
Det er din store chance.
Husk, hvad far sagde. Jage, nedlægge og bide. Du kan godt.
Kom.
Duma... kom så.
Kom.
Tag den så.
Din gepard er en stor jæger. Han har fanget et æg.
Din gepard vil ikke leve længe herude.
For det den er værd kan du bygge et hus. Du kan bygge mange huse.
Måske endda købe en bil med dvd.
Man sælger ikke en ven.
De rige køber dyr som ham hver dag... betaler store penge.
Zoo, forlystelsesparker... og så tjener de flere penge.
Hvor er du på vej hen? Ved du det?
- Min far og jeg fandt ham her. - Så I vil krydse Okavango?
Ja, og hvad så?
Det er et sted med mange tænder. Der kan man dø.
- Jeg er ikke bange. - Tænk dig om.
Vær bange.
"Jeg er ikke bange". Dumme dreng. Du ved ingenting.
Du kunne ende som løveføde.
Ild... ild er det eneste, de er bange for.
Jeg kender det sted. Jeg kan føre dig et stykke i den retning.
Men så skal jeg sydpå igen. Vil du gerne det?
Okay.
Jeg følger dig ikke hele vejen.
Kom så med dig.
Hvem er de?
Folk der ikke drømte om, at de skulle dø her.
Stedet er fyldt med vrede ånder.
Der gemmer sig en historie her.
Jeg vil ikke kende den. I de rette hænder kan den her dræbe alt.
Kom her.
- Nu. - Hvorfor? Hvem er det?
- Onde mennesker... herind! - Kom, Duma.
Flyv videre. Der er kun sand. Jeg kan ikke se noget.
Kom her... ned!
Ved du, hvordan han fik de sorte aftegninger i ansigtet?
Man siger, det er et værn mod solen, når de jager.
Der var en gepardmor. Hun holdt meget af sin unge, og en dag...
...blev den væk. Og hun ledte og ledte og kaldte og kaldte.
Hun græd så længe, at hendes tårer tegnede sorte linjer ned ad ansigtet.
Hendes ansigt for evigt mærket af hendes gråd.
Et ærefuldt våben, hvis sådan noget findes.
For en rigtig kriger. Du står ansigt til ansigt med fjenden og viser dit mod.
Øje mod øje.
De fandt mange diamanter her, men de fik ikke dem alle.
Jeg leder altid. En dag har jeg heldet med mig og bliver rig.
- Du bliver her. - Jeg vil videre.
Jeg skal lige kigge. Jeg kommer snart.
Det er en gammel mine med mange gamle spøgelser.
Nu har vi chancen. Lad os gå.
Rip!
Jeg er her. Hold ud!
Jeg prøver!
Gudskelov for dig.
Vi er i live. Det her er ikke noget særligt. Grav!
Hvorfor stopper du?
- Hvor fører du os hen? - Hvor I gerne vil hen.
- Du fører os mod nord og ikke vest. - Jeg fører jer til bjergene.
- Det er til byen og politiet. - Hvad snakker du om?
Du vil opkræve dusøren for mig og sælge Duma.
Hvor har du det fra? Jeg fører dig nordpå, så du kan komme vestpå.
Du vil bare skræmme mig. Jeg skal gå med dig, så du kan overgive os.
- Gå du din vej, så går jeg min. - Hvor skal du hen? Kom tilbage.
Du kan ikke forlade mig.
Xan, kom tilbage!
Xan! Kom tilbage.
- Han må ikke følge efter os. - Xan, forlad mig ikke!
Vi må gå over floden i morgen. Vi er bedst tjent uden ham.
Kom så, Duma.
Du bliver ikke våd.
Skynd dig.
Så bliv der. Vi sejler nu.
Kom nu.
Duma!
Duma, skynd dig op.
Kom så, Duma.
To hurtige katte.
Mashaka... kom her.
... store chancer for torden på grund af et lavtryk -
- som nærmer sig fra kysten.
Tilbage.
Løb!
Duma, nej... vent!
Åh, nej.
Duma...?
Duma!
Duma...
Mashaka...
Hvad er der sket? Du fandt Duma.
Han sad i en krybskyttefælde. Du var i et vortesvins hule.
Hellere det end at være i en løves mave.
Jeg er ked af det, jeg gjorde. Det var en fejltagelse.
Men du havde ret.
Jeg tænkte på, hvor mange penge jeg kunne få for jer to.
Jeg havde store planer, Xan.
Jeg forlod min landsby, kone og børn for at blive en stor mand.
Jeg tog til storbyen for at tjene store penge.
Men jeg fandt ikke arbejde. Jeg blev en lille mand, der gjorde små ting.
Jeg endte i et kæmpe fængsel, og der vil jeg aldrig ende igen.
Min mor hader mig sikkert, fordi jeg forlod hende.
Mødre holder aldrig op med at elske deres børn.
Hvad ved du om mødre?
Jeg er far.
Der er middagen.
Denne vej.
Skynd dig. Han har den.
Vi får ikke mad i aften.
Den mad der bliver en let fangst.
- Måske. - Har du nogen forslag?
- Den eneste blå jeg har set. - Kig og så fokuserer jeg.
- En dronningebrystet låddenhale. - En låddenbrystet, ikke?
Du tager helt fejl. Den er rød.
- Er du parat? - Ja.
Den røde ring om øjet adskiller den fra den sortkappede.
Du tager fejl og jeg har ret.
- Jeg taler om en vadefugl. - Jeg kan slet ikke se noget.
Har du kontaktlinser på?
Hjælp! Den bed mig.
Den bed mig.
- Hvad bed dig? - Den her.
Det er en sort mamba.
Sådan! Spis.
Du når langt, Xan. Bare du undgår fængslet.
Du skal have dem her.
- Hvad er det? - Fordi du hjalp mig.
- Det kan jeg ikke. - Tag nu imod dem.
Du forstår ikke, Xan. Folk dør på grund af dem.
Jeg kan ikke tage imod dem.
Så får vandet dem. Fem, fire, tre, to...
Okay.
Jeg kommer nok til at hjælpe dig mindst en gang til.
Jeg passer på dem.
Kan du se dem her?
Disse smukke små sten fandt jeg, da jeg måtte grave mig selv fri.
Husker du? Det er okay.
Tag dem. Du skal huske din ven Ripkuna.
Jeg skal nok huske dig, Rip. Jeg håber, du vil huske mig.
For nu siger jeg farvel.
Xan, hvad er meningen? Vågn op, Xan.
Det var ikke morsomt. Næste gang slår jeg dig ihjel.
- Dumme dreng. Kom i gang. - Rend mig.
Hvad er det for en lyd?
Når to geparder leder efter hinanden, laver de den lyd.
Løver for ganske nylig.
Kom nu, Duma. Nu er du egoistisk.
Lad ham være.
Husk på, at det var det, at du ønskede.
Han reagerer instinktivt på det kød.
Det er i orden.
Min bedstefar viste mig det sted her, da jeg var yngre end dig.
De gamle taler til mig.
Jeg ser, hvordan de levede, hvad de frygtede.
Hvem de elskede... Deres verden er væk.
Men vi er ikke så anderledes.
Ingen kommer her længere.
De er alle glemt.
Jeg er ikke bedre. Jeg ved ikke engang, om min egen far er i live.
Min far døde for nylig.
Hvordan kan nogen bare sådan forsvinde for evigt?
Jeg ville også blive vred.
Ved du hvad, Xan? Folk dør, når de selv er parate.
Ikke når du er.
Vi er alle blot rejsende på den samme flod.
Bedsteforældre, forældre, deres sønner og døtre.
Vi har alle vores tid på floden.
Vi gør, hvad vi kan, før vi forsvinder.
Det her er din tid, Xan... Dumas og min.
Snart er vi, hvor Duma skal hen.
Dernæst vil jeg finde min familie og se, om de tager imod mig eller ej.
Og du kan opsøge din mor. Hun sørger også over din fars død.
Alt er forandret. Det er ikke det samme.
- Det er anderledes. - Sådan, Xan.
Forandringer sker hele tiden.
Den lille dreng, der løb hjemmefra, er ikke ham, jeg er med nu.
Er du med?
Forandringer.
Kan du se det? Over skrænten. I kløften. En landsby.
Min landsby.
Stop.
- Hvad er det? - Tsetse.
Gør som jeg siger... løb.
Vent!
Træk vejret.
- Rip, hvad er der galt? - Jeg beklager.
For længe siden blev jeg syg af tsetse. Det var meget slemt.
Vi må skynde os nu.
Vi må lave et bål.
De kan se os. De kommer herhen nu.
Det kommer nu. Længere op.
Det er for vådt.
- Hold den op. - Mine hænder lystrer ikke.
Nu ved jeg det. De er stadig tørre.
Hvad der kommer let, går let. Tag dem. Brænd dem.
Ja... lad dem brænde.
Duma, du skal blive her.
Rip, hold ud. Jeg henter hjælp.
Hallo...? Er her nogen?
Min ven er syg. I må hjælpe mig.
Duma!
Rip... Ripkuna!
Otorno.
Ainu.
Undskyld.
Xan... du skal møde min familie.
Det er Ainu... Otorno, min søn.
Melika, min kone.
Jeg sagde, vi var på en lang rejse sammen, og at du er skør med katte.
At vi er en familie. Os alle sammen.
Duma...
Han er et vildt dyr, du ved nok.
Han ved, han er vild, uden han egentlig ved det.
Det ligger i hans blod og knogler som en slags minde.
Vi kører ham derop i næste uge. Vi camperer og fisker lidt.
Det bliver dejligt. Så tager vi afsked.
Hej, du. Du klarede det.
Du fandt dig en ven.
Pas godt på dig selv. Jeg vil savne dig.
Der er ting man ved uden at vide det.
For Duma var det, at han var vild.
For Rip var det familien.
For mig var det min far.
Alt hvad han var, alt hvad han troede på er nu en del af mig.
Jeg fulgte Duma hjem, men han lærte også mig noget.
At vi fandt Dumas sande hjem førte mig hjem til mit og viste mig -
- at kærligheden ikke holder op, fordi tiden går -
- eller man bor forskellige steder, eller at nogen er væk.
Sådan var det med mig og Duma.